‫- פרק שילוח הכותנה‬ ‫חלק 1: קנאה -‬
‫אני מאחר!‬
‫רגע, היום יום ראשון.‬
‫קייצ'י, יש לך טלפון מרנה.‬
‫קייצ'י, אתה מאחר.‬
‫מצטער...‬
‫איפה סאטוקו וריקה?‬
‫זה יהיה מהיר יותר אם ניפגוש אותן בעיר.‬
‫הבנתי. אגב, למה אנחנו עורכים‬ ‫מפגש מועדון בעיר?‬
‫אתה תראה כשנגיע.‬
‫מיון, חכי!‬
‫למה יש כל כך הרבה ילדים‬ ‫בחנות הצעצועים הזו?‬
‫יש שם איזה אירוע או משהו?‬
‫כן. הפרס הגדול הוא חמישים אלף ין.‬
‫חמישים אלף ין?‬
‫חיכינו לכם.‬
‫בוקר טוב.‬
‫בסדר, קדימה!‬
‫- טורניר משחקים -‬
‫אז פה אנחנו עורכים את מפגש המועדון שלנו?‬
‫חבר טוב שלי הוא הבעלים של החנות.‬
‫הוא מרשה לנו לערוך טורנירים לפעמים‬ ‫כדי למשוך לקוחות.‬
‫יש לנו הרבה תוכניות למפגש היום.‬
‫המנצח יוכל לעשות מה שירצה למפסידים!‬
‫יאללה!‬
‫"גם כלב, אחרי הליכה..."‬
‫לקחתי!‬
‫הוא כזה חמוד! אני אקח אותו הביתה.‬
‫"רונלד, כמו הנשיא רייגן."‬
‫לקחתי.‬
‫מתי...?‬
‫סאטוקו נותנת הכול.‬
‫"לילד חמוד, ילד טוב, ילד טוב."‬
‫לקחתי.‬
‫לקחתי!‬
‫"אורז מתוק, לא פרחים, הוא אויב הדיאטה."‬
‫מיו.‬
‫יש, לקחתי!‬
‫את טובה, ריקה!‬
‫אני לא מסוגל להתחרות...‬
‫מה?‬
‫אני מאוכזבת.‬
‫אתה היחיד שלא לוקח את זה ברצינות.‬
‫מה? אני לוקח את זה ברצינות!‬
‫לא, אם היית לוקח את זה ברצינות...‬
‫כבר היה לך קלף.‬
‫מה? קייצ'י לא מצליח?‬
‫כמה פתטי.‬
‫הפסקת שירותים.‬
‫בסדר.‬
‫טומיטה, אוקמורה, בואו נעשה עסק.‬
‫עזרו לי לנצח.‬
‫מאברה, אתה לא יכול להרביץ לנו.‬
‫תקשיבו לתוכנית שלי.‬
‫קודם כל, סאטוקו מוצאת חן בעיניך, נכון?‬
‫אל תכחיש!‬
‫ואוקמורה, ריקה מוצאת חן בעיניך, נכון?‬
‫די להסמיק!‬
‫אם אני אנצח,‬ ‫אתם תוכלו לעשות מה שתרצו איתן.‬
‫סנפאי! (מדריך או מישהו מוערך)‬
‫סנפאי, אתה לגמרי הולך לנצח!‬
‫חכו, חכו...‬
‫"דבורים מושכות פנים בוכות..."‬
‫לקחתי!‬
‫לקחתי.‬
‫"תרופה טובה גורמת לארנק להיות חולה."‬
‫לקחתי.‬
‫מצטער.‬
‫לקחתי. לקחתי. לקחתי.‬
‫לחקתי!‬
‫יפה. קצת התרשמתי.‬
‫זה מה שקורה כשאני נהיה רציני.‬
‫כנראה שהיית יריב ראוי...‬
‫למרבה הצער, נכון לעכשיו, נראה שאנחנו תיקו.‬
‫אדוני, קרא בבקשה את הקלף האחרון.‬
‫בסדר.‬
‫חכה רגע!‬
‫זהו זה, לעת עתה.‬ ‫נדחה לפקודת מיון סונוזאקי.‬
‫מה?‬
‫מיון, למה את בורחת?‬
‫סליחה, קייצ'י. אני צריכה לעבוד.‬
‫לעבוד? זו פעם ראשונה שאני שומע על זה.‬
‫תירגע.‬
‫כספי הזכייה יועברו לתחרות הבאה.‬
‫אתה יכול לקבל את זה היום.‬
‫מה זה יכול להיות?‬
‫מה זה?‬
‫נראה שיצא משם משהו חמוד.‬
‫בר מזל!‬
‫אני רוצה לקחת אותה הביתה.‬
‫מה תעשה עם דבר כזה?‬
‫בסדר. את יכולה לקבל אותה.‬
‫אתה נותן לי אותה?‬
‫דברים חמודים זה הקטע שלך.‬
‫תודה!‬
‫לא יהיה לה שימוש אצלי.‬
‫גם את לא נראית כמו הטיפוס.‬
‫אתה ממש צודק.‬
‫לפעמים אני תוהה למה אני לא בן.‬
‫טוב שאת מודעת לעצמך.‬
‫להתראות. נתראה מחר.‬
‫כן.‬ ‫-ביי ביי.‬
‫אני רעב. רוצות לאכול איפשהו?‬
‫מצטערת. אני צריכה להכין ארוחת ערב.‬
‫ואנחנו צריכות לעשות קניות‬ ‫לפני שנחזור הביתה.‬
‫חבל.‬
‫אני מבין. נתראה מחר.‬
‫- אנג'ל מורט -‬
‫המקום הזה די נחמד.‬
‫ברוך הבא.‬
‫היא חדשה?‬
‫אבל המדים לא רעים...‬
‫מיון? זו את?‬
‫זו העבודה שלך?‬
‫רגע.‬
‫אני לקוח, זה אומר שאני מעל המלצרית.‬
‫את לא נראית רע בבגדים האלה.‬
‫זה מביך. אל תבהה.‬
‫לא יעזור לך לעשות את עצמך‬ ‫כאילו זה מביך אותך.‬
‫את נהנית מתשומת הלב שאת מקבלת מבחורים‬ ‫כשאת מלבשת ככה, לא?‬
‫אני לא עושה את זה כי אני אוהבת...‬
‫אני בטוח שהתלבושת הזו מאכזבת את אימא שלך.‬
‫לא!‬
‫אני גם אוהב את איך שזה כאילו רואים הכול‬ ‫אבל בעצם לא.‬
‫לא!‬
‫היי!‬
‫בגלל שאני לקוח פה,‬ ‫את חייבת להמשיך לשרת אותי.‬
‫סלח לי, בבקשה.‬
‫אני רוצה לקחת אותך הביתה.‬
‫אני לא מעוניינת בכך!‬
‫אני אשחרר אותך.‬
‫אבל לחשוב שמיון סונוזאקי הגדולה ממלצרת...‬
‫מממ....‬
‫אני חושבת שאתה טועה.‬
‫טועה?‬
‫אני לא מיון.‬
‫אני שיון סונוזאקי.‬
‫אחותה התאומה הקטנה של מיון.‬
‫תאומה?‬
‫כן. הרבה פעמים חושבים שאני אחותי.‬
‫אבל התנהגת כאילו אנחנו מכירים.‬
‫בגלל שאחותי תמיד מדברת עליך.‬
‫אז ידעתי מי אתה.‬
‫הבנתי. מצטער שלא האמנתי לך.‬
‫אין בעיה. זה בסדר, כל עוד אתה מבין.‬
‫לאחותי יש הרבה אויבים, אז...‬
‫סונוזאקי, את יכולה לצאת להפסקה.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, אני זזה.‬
‫היה כיף לדבר עם קייצ'י המפורסם.‬
‫מותר לפנות אליך באותו כינוי שאחותי משתמשת?‬
‫מיון ממש ניסתה להיות מישהי אחרת.‬
‫למה היא מתכוונת - אחותה, שיון?‬
‫הוריך לא בבית היום?‬
‫כן. משאירים נער מתבגר בבית לבד...‬
‫הם הורים מרושעים.‬
‫אל תתלונן. טוב, נתראה מחר.‬
‫עבודה שוב?‬
‫כן, אני אגיע מוקדם עד שאתרגל.‬
‫כנראה שקשה להיות מלצרית.‬
‫מה? את מלצרית?‬
‫לא! אני עובדת בחנות צעצועים.‬
‫דוד שלי רוצה שאעזור.‬
‫שיון היא המלצרית.‬
‫כן, מצטער. טעות שלי.‬
‫שיון? מי זאת?‬
‫אחותה התאומה של מיון,‬ ‫אבל האופי שלהן לא דומה בכלל.‬
‫כן.‬
‫אנחנו דומות במראה, אבל שונות לגמרי.‬
‫אני הנחמדה והאיכפתית...‬
‫לעומת זאת שיון מרושעת וקשה.‬
‫לא ידעתי שיש לך אחות.‬
‫מעולם לא ראיתי אותה בבית שלך.‬
‫אהה... טוב...‬
‫אני היחידה שגרה עם סבתא.‬
‫שיון גרה באוקינומייה.‬
‫ואנחנו לא ממש קרובות,‬ ‫אז היא מבקרת לעתים קרובות.‬
‫הייתי שמחה לפגוש אותה. איפה היא עובדת?‬
‫אהה...‬
‫אני מצטערת! אני חייבת ללכת לעבודה.‬
‫רנה, קייצ'י, נתראה מחר!‬
‫מחר...‬
‫היא ברחה.‬
‫היא מוזרה.‬
‫אבל היא התנהגה בצורה די חמודה.‬
‫מעניין למה.‬
‫אני רעב...‬
‫כן! הדלת פתוחה.‬
‫שלום. מה?‬
‫קייצ'י, מה אתה עושה?‬
‫אני... מי... שי...‬
‫שכחי מזה.‬
‫מה זה?‬
‫בבקשה.‬
‫זה...‬
‫אחותי התקשרה להגיד שקייצ'י מת מרעב.‬
‫ושאני צריכה להביא לו משהו.‬
‫אני אסיר תודה. אבל למה?‬
‫אמממ....‬
‫כי אתה לקוח.‬
‫לקוח?‬
‫אני חייבת ללכת לעבוד עכשיו.‬
‫וואו! זה נראה מעולה!‬
‫חסר לה אם זה מורעל או משהו...‬
‫לעזאזל!‬
‫אם זה מה שיקרה, זה יקרה.‬
‫טעים.‬
‫אז, מה משחקים היום?‬
‫לפני כן, צריך להחליט מה משחק העונש היום.‬
‫רנה יודעת על מה היא מדברת..‬
‫היום יהיה עוד משחק עונש מטורף.‬
‫מצטערת, יש משהו שאני צריכה לעשות.‬
‫מה קרה?‬
‫נכון, את צריכה להתאמן‬ ‫לקראת פסטיבל שילוח הכותנה.‬
‫נכון, זה ביום ראשון הקרוב.‬
‫ריקה מתאמנת ברצינות.‬
‫אני מבינה. אז נבטל את המועדון היום.‬
‫אני מצטערת, אבל אני אשתדל.‬
‫כן.‬
‫אנחנו מקווים שתצליחי.‬
‫היא מתאמנת לקראת תחרות כלשהי?‬
‫היא נערת המקדש בפסטיבל שילוח הכותנה.‬
‫היא מתאמנת לקראת זה.‬
‫שילוח הכותנה?‬
‫אתם לא מקבלים את העלון בבית שלך?‬
‫ביום ראשון הבא יתקיים פסטיבל שילוח הכותנה.‬
‫עכשיו שאת אומרת את זה,‬ ‫נדמה לי שאימא שלי אמרה על זה משהו.‬
‫תתרכז קצת.‬
‫היא תבצע את ריקוד הונו - ‬ ‫הטקס הראשי בפסטיבל.‬
‫נכון. רוקדים עם מעדר ביד,‬ ‫אבל בגלל שהוא ממש כבד...‬
‫היא אמרה שהיא מתאמנת עם פטיש‬ ‫שמכינים באמצעותו מוצ'י.‬
‫וואו, ריקה בטח ממש חזקה.‬
‫אל תסתכלו בקנקן...‬
‫ההיפך מאיך שמישהו נראה‬ ‫יכול להיות קרוב יותר למציאות.‬
‫נקודה מעניינת.‬
‫אוי לא! יש לי היום עבודה!‬
‫אני חייבת ללכת.‬
‫טוב, להתראות.‬
‫בגלל שאי אפשר לשפוט לפי מראה חיצוני,‬
‫זה אומר שמיון בעצם נחמדה?‬
‫היא נחמדה.‬
‫היא תמיד מנסה להנהיג,‬ ‫אבל היא נערה חמודה מאוד.‬
‫נערה חמודה?‬
‫יכול להיות.‬
‫שטפתי את הקופסה?‬
‫כן. בסדר.‬
‫איי!‬
‫איי...‬
‫מה אתה עושה, לעזאזל?‬
‫דבר!‬
‫מצטער. הרגליים שלי הסתבכו קצת...‬
‫זה לא קצת!‬
‫הצבע נשרט.‬
‫מה תעשה לגבי זה?‬
‫שתקו, ממזרים!‬
‫מי את, לעזאזל?‬
‫שחררו את קייצ'י ועופו מפה!‬
‫כלבה!‬
‫מיון!‬
‫מי אלה?‬
‫מי אתם?‬
‫מה קורה פה?‬
‫מאיפה אני אמור לדעת?‬
‫תודה שעזרת לי.‬
‫את אמיצה.‬
‫גם אני פחדתי.‬
‫אבל בגלל שהיית בצרות...‬
‫אזרתי אומץ, וניסיתי כמיטב יכולתי.‬
‫הופתעתי שכל האנשים האלה הגיעו.‬
‫הם מהינאמיזאווה?‬
‫כן, אנשי הכפר מאוחדים מאוד.‬
‫האויב של אחד מאיתנו הוא האויב של כולנו.‬
‫נשמע כמו משפחת פשע.‬
‫אל תדבר ככה.‬
‫זה דבר טוב מאוד.‬
‫אל תשכח להיות אסיר תודה.‬
‫אני אסיר תודה.‬
‫על מה שקרה היום ועל ארוחת הצוהריים אתמול.‬
‫ארוחת צוהריים?‬
‫אני לא...‬
‫מה?‬
‫לא משנה.‬
‫היא הייתה טעימה?‬
‫כמובן!‬
‫זה מרגיש כאילו אנחנו בדייט.‬
‫זה לא מוצא חן בעינייך?‬
‫אני חושבת שאני מבינה למה אחותי מחבבת אותך.‬
‫תגיד, זה בסדר אם גם אני אחבב אותך קצת?‬
‫אממ... אני... אמממ...‬
‫שיון!‬
‫לא, מיון!‬
‫זה נכון שאי אפשר לשפוט לפי מראה חיצוני.‬
‫אני מבין עכשיו שיש בך גם צד נשי, מיון...‬
‫אז את לא צריכה לספר שקרים על אחות תאומה...‬
‫ביי!‬
‫תודה, תבוא שוב!‬
‫מיון!‬
‫קייצ'י!‬
‫אתן באמת תאומות?‬
‫זה לא מה שאמרתי?‬
‫שירותים!‬
‫חכי, מיון!‬
‫זו הפעם ה-15 שהיא הולכת לשירותים.‬
‫מיון מתנהגת מוזר היום.‬
‫לפעמים בנות לא ממש צפויות.‬
‫למרות שאני יודע את כל הסיפור,‬ ‫קשה להסביר את זה.‬
‫קייצ'י!‬
‫שמעתי שהיה לך קשה אתמול.‬
‫לא חשבתי ששיון קיימת באמת.‬
‫ובנוסף, מיון הביאה לי ארוחת צוהריים,‬ ‫כשהיא מחופשת לשיון.‬
‫מיון אחלה סרטים בגלל זה,‬ ‫היא הייתה מקולקלת, אבל תיקנתי אותה.‬
‫תיקנת אותה? איך?‬
‫ממש כמו טלוויזיה,‬ ‫עשיתי ככה בזווית של 45 מעלות.‬
‫ויש לי טובה לבקש ממך.‬
‫טובה?‬ ‫-כן.‬
‫היא החליטה לשכוח ממה קרה אתמול.‬
‫אתה יכול לעשות את זה גם כן?‬
‫אבל עכשיו אתה רואה שיש למיון‬ ‫גם צד חמוד, נכון?‬
‫כן. אני מבין שלא משעמם איתה.‬
‫סאטוקו? ריקה?‬
‫אתה והיא למדתם המון.‬
‫אתה תהיה מבוגר מצוין ביום מן הימים.‬
‫כן, ובגלל שאת לומדת ברצינות,‬ ‫גם את תהיי מבוגרת מצוינת.‬
‫כמובן.‬
‫כשאהיה מבוגרת,‬ ‫אני אהיה מבוגרת מצוינת באמת.‬
‫כשאני אהיה מבוגרת אני אהיה גברת לתפארת.‬
‫את תהיי מי שאת, ולא משנה בת כמה תהיי.‬
‫מה זה?‬
‫מה לעזאזל את עושה, סאטוקו?‬
‫- בפרק הבא -‬
‫מה שאני רוצה לראות זה את הצורה בחשיכה.‬
‫מה שאני רוצה לשמוע זה את הצעדים המהוססים.‬
‫מה שאני רוצה לדעת זה לאן אני שייכת באמת.‬
‫כשהציקדות בוכות.‬
‫- פרק שילוח הכותנה‬ ‫חלק 2: טאקנו -‬
‫תוכלו להאמין בכך?‬
‫- תרגום כתוביות: טל אורבך -‬